Gjest deppa?26 Skrevet 26. desember 2007 Del Skrevet 26. desember 2007 Hei. Jeg er ei 26 år gammel jente som lurer på om jeg er deprimert. Jeg føler at jeg har vært trist "helt innerst" i ca et og et halvt år nå, alltid sliten, mer rastløs enn vanlig, med tanker som går i spinn og generelt lett for å gråte. Mannen min og jeg er veldig forskjellige som typer, og han går lei av min vedvarende tristesse. Jeg kommer fra en god og nær familie og har tette bånd til dem, og det har ikke skjedd meg noe vondt, så jeg har liksom ingen grunn til å være lei meg. Han sier jeg må skjerpe meg og tenke positivt. Jeg er veldig glad i ham men mister periodevis totalt sexlyst og glede over å være sammen med ham i det hele tatt, jeg føler at alle samtalene våre blir trege og unaturlige. Han er yngre enn meg og ofte synes jeg at han er barnslig, jeg blir kjempekritisk til ham og irriterer meg over småting ved væremåten hans. Jeg har ikke lyst til å være sånn! Han kjenner meg veldig godt og jeg har lyst til at det skal fungere. Men jeg synes det er ekkelt at jeg er blitt så følelsesløs og trist, og når han prøver å ta initiativ til sex når jeg er trist blir jeg nesten kvalm. I det siste har jeg tenkt at det kanskje er meg det er noe galt med, at jeg kanskje har et problem som ikke handler om oss - at det ikke er hva han gjør og sier (og ikke gjør og sier), men meg selv og mine tankemønstre. Hva tror du? 0 Siter Lenke til kommentar Del på andre sider Flere delingsvalg…
Nils Håvard Dahl, psykiater Skrevet 26. desember 2007 Del Skrevet 26. desember 2007 Da jeg begynte i psykiatrien, la jeg merke til at når vi fikk inn deprimerte pasienter, gikk en tilbake litt i tid og tok det for gitt at en eller annen psykososial belastning hadde utløst depresjonen. Nå har ikke alltid det med høna og egget et enkelt svar. Etterhvert begynte jeg å spørre pasienten og partneren: "Er det et vanskeliv samliv som er årsaken til depresjonen, eller er depresjonen årsaken til det vanskelige parforholdet?" Grovt sett får jeg omtrent halvparten av hver av svarene. Ut fra din beskrivelse tror jeg det er din depresjon/tristesse som er årsaken til samlivsproblemene og ikke omvendt. 0 Siter Lenke til kommentar Del på andre sider Flere delingsvalg…
Gjest sjokoladeplaten Skrevet 26. desember 2007 Del Skrevet 26. desember 2007 Dette har jeg erfaring med, siden jeg er den motsatte part, der min mann har vært/er deprimert. Det er ikke lett å leve med en deprimert person, og jeg kan med hånden på hjertet si at det går ut over parforholdet. Så vær obs på det! Få en å snakke med (fagperson) dersom du tror du er deprimert. Husk at partneren din ikke er lege/psykolog. Hvis du vil forholdet ditt godt, oppsøk hjelp fort! Lykke til! 0 Siter Lenke til kommentar Del på andre sider Flere delingsvalg…
Gjest Isflaket Skrevet 27. desember 2007 Del Skrevet 27. desember 2007 Da jeg begynte i psykiatrien, la jeg merke til at når vi fikk inn deprimerte pasienter, gikk en tilbake litt i tid og tok det for gitt at en eller annen psykososial belastning hadde utløst depresjonen. Nå har ikke alltid det med høna og egget et enkelt svar. Etterhvert begynte jeg å spørre pasienten og partneren: "Er det et vanskeliv samliv som er årsaken til depresjonen, eller er depresjonen årsaken til det vanskelige parforholdet?" Grovt sett får jeg omtrent halvparten av hver av svarene. Ut fra din beskrivelse tror jeg det er din depresjon/tristesse som er årsaken til samlivsproblemene og ikke omvendt. Godt tenkt NHD.. Høna eller egget,, ikke godt å si.. "Lei meg nå.." 0 Siter Lenke til kommentar Del på andre sider Flere delingsvalg…
Anbefalte innlegg
Bli med i samtalen
Du kan publisere innhold nå og registrere deg senere. Hvis du har en konto, logg inn nå for å poste med kontoen din.